Din episoadele anterioare...
Peste un secol am trăit în secret, până acum.
Ştiu care sunt riscurile, dar trebuie s-o cunosc.
Elena seamănă perfect cu Katherine.
Te vreau doar pentru mine.
Şi el mă vrea, dar eu sunt cea care face regulile.
Cheam-o pe dna şerif, am prins un vampir.
Nu, nu o lua!
- Vei fi omorât împreună cu ei. - Atunci, lasă-i să mă omoare!
- La naiba! - O vom salva.
Nu crezi că ai făcut destul?
Stefan încă bea sânge uman.
Stefan!
- Sângele trezeşte fiara din mine. - Nu renunţ la tine, Stefan.
- Am încredere în tine. - Încetează!
- Îmi pare atât de rău... - Nu-i nimic, totul va fi bine.
Ai grijă!
Urcă-l!
Hai la biserică. Ne aşteaptă.
Ia-o pe partea aia! Îi distrag eu.
Aici! Mai e unul! Ajutor!
Înarmaţi-vă!
Nu avem mult timp!
Katherine!
Te scoatem de aici!
Damon, repede!
Nu!
Damon!
Am nimerit unul, domnule!
Împuşcă-l! Aici!
L-am ucis!
Stefan!
Stefan...
Te iubesc, Stefan.
Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 20
Îmi e greu să îl văd închis aşa.
- Tu l-ai închis. - Tu m-ai ajutat.
Nu puteam să-l las să mestece oameni,
în timp ce tot oraşul caută vampiri.
N-are legătură cu dragostea ta pentru el.
Ăsta e resortul tău.
Katherine m-a pus să ţi-l fac, acum multe săptămâni.
- Unde sunt? - În pietrărie. La nord de oraş.
Eu şi fratele meu te-am adus aici, aseară.
- Te-am găsit mort, în pădure. - Unde e Damon?
- Sunt... - Nu încă. Eşti în tranziţie.
Dar cum?
- Aveai sângele ei în tine. - Nu. Eu n-am...
Te obligă de câteva săptămâni să-l bei, Stefan.
- Şi Damon? - Nu l-a obligat.
A băut de bunăvoie.
M-am trezit aseară. Nu ştiam unde sunt.
M-am dus la biserică.
Am văzut cum au târât-o înăuntru.
Şi au pus focul.
Biserica s-a aprins...
Au ucis-o, Stefan!
A murit!
- Ai aflat ce e? - Nu. Dar, oricum, nu merge.
Pearl n-a spus altceva?
Credea că îi fură busola de vampiri, dar ăla era ceasul.
Johnathan Gilbert era nebun de legat.
- Ai vorbit cu unchiul tău? - L-am evitat.
- În plus, am stat mai mult aici. - Vii şi diseară?
- E o problemă? - Da! Îmi stai pe cap!
Ne vedem mai târziu.
- Salut! - Salutare!
Surpriză!
- Ce cauţi aici? - Am luat asta.
Un orar?
Încep de mâine. O să fiu elevă aici.
- Glumeşti? - Nu. Am convins-o pe mama.
De ce vrei la liceu? E urât!
Chiar vrei să-ţi răspund?
Ai trece prin toate astea ca să stai cu mine?
Da...
- E... - O prostie?
Trist? Sunt aiurea?
Foarte tare.
E tare!
Ţi-am adus ceva de mâncare. Aprobat de Stefan.
Ştii ce se întâmplă dacă nu mănânci. O să începi să putrezeşti.
- Nu îmi e foame. - Ba da.
Ne e mereu foame. Ia-l!
Sângele uman a fost eliminat până acum.
Explică-mi de ce îţi pare rău pentru tine.
Hai! Bea!
Bine, mori! Ce-mi pasă?
- Alo! - Sunt Alaric Saltzman.
- De unde ai numărul? - E un mister.
L-am verificat pe unchiul Elenei. Te interesează?
- Cum l-ai verificat? - Am avut un prieten la Duke...
A studiat criminalistica.
Să spunem că a învăţat să caute.
A găsit ceva?
I-a verificat lista apelurilor de pe mobil.
Tot îl sună un număr.
Numărul la care a sunat Elena ca să o caute pe Isobel.
- Numărul e deconectat. - Isobel îl ştie pe John.
A început să fie sunat de pe alt număr.
Am pus un prieten să verifice. Am o adresă.
E un apartament din Grove Hill.
- Isobel e în Grove Hill? - Nu ştiu.
- Mă gândeam să ne ducem. - Perfect! Dă-mi adresa!
Ca să mergi fără mine? Nu cred.
- Tu ai vrut să mă omori! - Tu m-ai omorât!
Stai! Ce e?
Iau nişte haine şi vin acolo. Ce face Stefan?
E foarte melancolic. Stai!
- Conduci tu. Vino într-o oră. - Bine.
Nu vrea să mănânce!
Trebuie să mănânce. Care e preferatul lui?
- Cum adică? - Ce animal preferă?
- Scârbos! - Glumele tale ne ajută.
Pe mine, da! Vino mai repede!
Nu pot sta toată seara cu el. Am treabă.
Ţi-aş spune să mori, dar...
Lui Stefan îi place sângele de câine.
De pui de golden retreiver... Cu urechile alea...
E preferatul lui.
- Scuze... - Unchiule John!
Nu te-am văzut.
Hai să vorbim! N-am avut timp să discutăm.
- Eu tocmai plecam... - Nu durează mult.
Despre ce vrei să vorbim?
Ştiu că ştii.
- Ce? - Nu te mai preface.
Ce ar spune mama ta
dacă ar şti că ieşi cu un vampir?
Care mamă?
Johnathan Gilbert i-a spus deja tatei.
Mă întreb cum a suportat vestea.
Nu-i pasă! Ne-a trădat!
Credea că ne apără, Damon. Că apără oraşul.
Soarele îmi arde ochii.
Face parte din proces.
Dureri de muşchi, senzaţia de rău...
Emily spune că trupul nostru vrea să se hrănească. Să termine procesul.
- N-o să se întâmple. - Asta alegi tu?
- Să mori? - Tu nu asta vrei?
Am vrut să fiu cu Katherine.
Dar ea a murit.
Vreau să se termine.
Cum te simţi? Damon spune că trebuie să-l bei.
Ai nevoie de el, Stefan.
- Nu poţi supravieţui fără el. - Nu vreau să supravieţuiesc.
Ce?
- Nu spune asta! - Îmi pare rău, Elena.
Gata!
După ce am făcut, trebuie să se termine.
Vreau să se termine.
E dramatic! N-o să moară de foame.
De ce ar spune asta?
Îi pare rău pentru ce i-a făcut fetei. Îi place să fie martir.
- O să-i treacă. - Da?
Pare să sufere mult.
O să-i treacă şi asta după ce mănâncă.
- Nu mă refeream la durerea fizică. - Ştiu.
Sigur poţi sta aici? Am treabă cu profesorul.
Profesorul? Alaric?
- Sunteţi prieteni? - Eu nu am prieteni, Elena.
Da...
Ar trebui să stai aici.
- Nu merge jos singură. - O să fie bine.
Ştii...
Ai multă încredere în el, având în vedere situaţia.
Şi tu.
Altfel, n-ai pleca.
Nu stau mult.
Bună ziua, dle Gilbert!
Pearl! Ce plăcere!
Recunosc! Mă mir că ai venit.
Jenna mi-a spus că ai vrut să discutăm personal vânzarea clădirii.
Ai riscat mult expunându-te aşa.
Nu sunt proastă, dle Gilbert.
Ştiai cine sunt când ai cerut să mă vezi.
Damon mi-a spus că vrei ceva ce am luat de la Johnathan.
Bănuiesc că ştii că n-am de gând să-ţi dau nimic.
De asta voiam să ne vedem. Vreau să te conving.
Serios? Cum?
Cu farmecul familiei Gilbert.
Ştiu că ai o slăbiciune pentru el.
Vrei să bei ceva?
Mama ta îl iubea pe Johnathan Gilbert.
- El a trădat-o? - Da.
Iar unchiul John vrea invenţia asta,
pe care i-a dat-o lui Damon.
Cam asta e tot.
John a spus că mai sunt şi alte jurnale Gilbert.
De acolo ştie totul.
Trebuie să vorbim doar despre asta? Ţi-am spus totul!
Poate că nu e bine. Am putea avea probleme.
Nu spun nimic.
Unchiul tău vrea să murim.
N-ai de unde să ştii.
Ba da.
- Ne urăşte, Jeremy. - Eu nu.
Nu...
Tu eşti cu totul altceva.
Da? Ce anume?
Slăbiciunea mea.
- Nu vreau să ne găsească Jenna. - Jenna e în bucătărie.
- A deschis frigiderul. - O auzi?
Ce tare!
Aici e. A fost plătit pentru trei luni, în avans.
Aici e problema. S-ar putea să nu pot intra.
Cum merge? Trebuie să fii invitat?
De către proprietar sau de cel care are voie.
Casele închiriate şi hotelurile sunt ca o zonă crepusculară.
Joci după ureche.
- Putem să nu ucidem pe nimeni? - M-ai chemat pentru companie?
Nu pare să fie cineva acasă.
Pot intra.
Nu stă nimeni permanent aici.
Ric, avem companie.
Băieţi! Ajunge!
Te cunosc!
- Damon? - Te numeşti Henry.
- Erai în mormânt. - Da, domnule.
Ce cauţi aici?
- Bei ceva, dle Gilbert? - Mulţumesc, dle Salvatore.
N-o să dureze mult.
Vreau să mă asigur că e tot în arhivă.
Să scrii că s-au pierdut şi vieţi civile în biserică.
Nu erau civili, dle Salvatore.
Lumea să ştie că erau.
Ceea ce scrii tu va fi transmis generaţiilor viitoare.
Detaliile trebuie să rămână între noi.
- De exemplu? - Fiii mei.
Să se ştie că au fost victime ale bătăliei de la Willow Creek...
Nu că s-au făcut de ruşine.
Desigur, dle Salvatore.
Damon nu mi-a mai dat de mult verbină.
Aş putea să ajung imediat la gratii. Ai fi moartă.
Da...
- Dar n-o să faci asta. - Te rog să pleci.
Nu vreau să fii aici.
- Ce faci? Pleacă! - Nu!
- Rişti! Îţi pot face rău! - Sunt o proastă.
Trebuie să bei!
- Elena, pleacă, până nu regreţi! - Bea!
Am spus să pleci!
Nu!
De unde îl ştii pe John Gilbert?
Îl ştiu de câţiva ani. Suntem prieteni. Tu de unde îl ştii?
L-am cunoscut imediat ce am ieşit din mormânt. M-a ajutat.
- Cum te-a ajutat? - Să mă adaptez.
E o lume complet nouă.
Maşini, computere... Match.com....
Sunt multe de învăţat. El mi-a luat locul ăsta.
Stai singur aici? Sau mai e cineva cu tine?
E modul pasiv-agresiv al prietenului meu de a te întreba
dacă o ştii pe o anume Isobel.
Nu ştiu nicio Isobel. Îl ştiu pe John.
E singurul meu prieten.
Mi-a arătat ce să fac.
Cum să folosesc microundele, să separ rufele albe...
- Ce faci pentru el? - Supraveghez lucruri... Pe alţii.
- Alţii? - Din mormânt.
Sunt supăraţi că familiile au vrut să-i ardă de vii.
Eu n-am nimic. Dar băieţii ăia vor să se răzbune.
- John ce vrea de la ei? - Îi supraveghează.
- Ca să nu facă probleme. - Aşa e John.
Numai bine face.
E John.
- Discut eu cu el. - Bine.
- Răspunzi? - Răspund?
Ce se întâmplă?
"Hai să nu omorâm pe nimeni!"
Tu ai spus-o! Eu doar ţi-am amintit.
- Scuze... - Nu-ţi cere scuze.
Spune-mi, dle Gilbert. De ce ţi-aş da aparatul?
Te pot ajuta. Am multe legături.
Consiliul îmi mănâncă din palmă.
Fac tot ce spun eu.
Şi ştiu că vrei să stai liniştită. Te pot ajuta.
Aparatul nu funcţionează. De ce îl vrei?
E o moştenire de familie. Sunt sentimental.
Johnathan era înaintea timpului lui.
I-am citit jurnalele! Sunt foarte detaliate.
A scris despre tine. Erai regretul lui.
Te iubea şi se detesta pentru ce ţi-a făcut.
- Minţi! - Nu!
În ultimele zile, a scris că i-a părut rău.
Ai fost singura femeie pe care a iubit-o.
Doamne! Vampirii sunt atât de emoţionali!
Johnathan Gilbert te ura!
Regreta doar că nu ţi-a înfipt singur ţăruşul în inimă.
- I l-am dat lui Damon. - Ce?
I-am dat aparatul lui Damon. Cere-i-l tu!
O să fie încântat să ţi-l dea.
Apoi, dle Gilbert, sper să arzi în iad.
Spune-mi ceva, Stefan.
De ce faci asta?
Iau hotărârea pe care trebuia s-o fi luat acum mulţi ani.
Ce vrei să spui?
Trebuie să te hrăneşti, ca să termini tranziţia.
Ştiu.
Nu trebuia să fi făcut alegerea asta.
Doamne!
Chiar şi după ce am murit, tu eşti ruşinat?
- Eşti ca ei! - Nu.
Am venit să-mi iau la revedere.
Te-am văzut murind.
Erai acolo când am murit?
Eu am tras.
Ţi-ai ucis fiii?
Eraţi amândoi morţi când aţi luat partea vampirilor.
Îi mulţumesc lui Dumnezeu că mama ta nu trăieşte să vă vadă.
Nu m-am transformat. Nu vreau! O să mor, tată.
Da! O să mori!
Nu! Doamne! Tată! N-am vrut!
- Pleacă de lângă mine! - Lasă-mă să te ajut!
Doamne, ce se întâmplă cu mine?
Cum poţi să te uiţi la mine?
Trebuie să vorbeşti despre asta, Stefan.
Trebuie să aud.
Vino sus!
O să mai discutăm. Vorbim cât va fi nevoie.
Eşti convinsă că sunt pregătit.
Când o să simţi şi tu asta...
Eu sunt sus.
- Ai găsit ceva? - Nu. Am căutat peste tot.
Nu e nimic aici.
Am găsit asta în spatele sângelui, în frigider.
E o pistă moartă.
Nu e vina ta.
Ce credeai că o să găseşti?
Pe Isobel, cu un trabuc şi cu papucei?
Mamă...
Trebuie să mă opresc!
Nu pot s-o mai caut.
Serios? După doar doi ani?
E chiar...
Aproape sănătos.
Tu cât ai făcut? 146 de ani?
Mă gândeam că 200 e un moment bun.
Niciun răspuns nu ajunge.
Eu vreau să aflu de ce, când... Momentul
în care a decis că viaţa cu mine nu e de ajuns...
M-a fermecat şi pe mine Isobel.
Ştia să vorbească.
Era isteaţă! Avea o privire ageră...
Trebuia să fi ştiut că e ceva în neregulă cu ea. Legat de Katherine.
- De aia n-am ucis-o! - Gata! Nu vreau să mai aud!
Nu vreau să-mi pierd viaţa căutând răspunsuri care nu-mi plac.
M-am săturat de Isobel.
M-am săturat de toate astea!
Da...
Bună!
- Ce e? - Strânge-ţi lucrurile. Plecăm.
Ce? Nu!
M-am înşelat! Nu putem sta aici.
Trebuie să plecăm.
Nu vreau să plec. Vreau să stau!
Nu putem sta aici. Prea multă lume ştie adevărul.
Prea multă istorie.
Renunţi, faci bagajele şi plecăm?
Nu suntem în siguranţă aici! Ştii şi tu!
Te rog!
- Din cauza lui Jeremy. - Nu!
Dar vreau să-mi fac o viaţă!
Te rog, mamă!
Mi-ai dat viaţa înapoi. Vreau doar să te apăr.
Nu te pot obliga.
E hotărârea ta.
Doamne, tot aici eşti?
- Te aşteptai la altceva? - Nu.
Cum a fost drumul?
Inutil.
Deşi cred că profesorul a avut o criză existenţială.
- Stefan a mâncat? - Parcă nu-ţi păsa.
Să zicem că e curiozitate morbidă.
Cred că o să înceapă.
Dar trebuie să treacă peste o vină uriaşă.
Şi nu l-a ajutat faptul că, în ultimii 145 de ani, l-ai acuzat
că e vinovat pentru prinderea lui Katherine.
- Acum e vina mea? - Nu e vina nimănui, Damon.
Spuneam doar că nu eşti nevinovat.
Ţi-ai făcut un scop în viaţă din a i-o distruge pe a lui.
Vreau să te întreb ceva.
În toate căutările şi în eliminarea demonilor din trecutul lui Stefan,
ai reuşit să afli totul?
- Mi-a spus că mai e şi altceva. - Da... Puţin spus.
Damon!
Damon...
Spune-mi!
Ce faci? Cine e?
Ţi-am adus-o. E un dar.
Stai jos, te rog.
- Ce-ai făcut, Stefan? - Damon, am fost la tata.
M-a atacat.
Nu ştiam ce forţă am. Era sânge peste tot.
El era pe moarte, iar sângele era prea puternic.
Aveam nevoie de el.
- A trebuit să beau. - Te-ai hrănit?
Da. E incredibil!
Explodez de forţă, Damon.
- Nu! - Aud de la mare depărtare.
Văd prin întuneric! Mă mişc ca prin farmec.
Şi vina... Durerea... Damon, o pot opri imediat.
Katherine avea dreptate. E cu totul altă lume, Damon!
Katherine a murit, Stefan.
- Nu e nicio lume fără ea. - Poţi să opreşti şi asta.
Nu trebuie să mai simţi nimic!
Nu vreau!
Eşti slab! O să mori! Ai nevoie!
- O să mori! - Nu pot!
Te rog!
- Nu te las să mori! - Nu pot!
Nu te opune!
O să reuşim împreună!
Când Stefan a gustat sângele de om, s-a schimbat complet.
Ar trebui să-i mulţumesc. A fost foarte frumos.
Doamne! A spus că vrea să moară!
De aia nu se hrăneşte! Acum înţeleg.
E alegerea lui.
Dacă e atât de prost, aşa să fie.
Nu face asta! Nu te preface că nu-ţi pasă.
Unde te duci?
Bună!
Devine imposibil să vin pe furiş.
Bună încercarea.
Iartă-mă că te-am trezit.
Nu-i nimic.
Nu dormeam complet.
Ascultă...
- Eu... - Ce bine e!
Adio!
Cum te simţi?
Aveai dreptate.
E o cu totul altă lume.
O putem explora împreună.
Ai ce voiai. Noi doi, pe vecie.
Ascultă-mă!
O să-mi dedic toată veşnicia
ca să-ţi fac viaţa un calvar.
Damon!
Te-ai schimbat.
Preferai să mă vezi mort?
Katherine mi-a salvat viaţa.
Îi eram datoare.
Dar nu vreau blestemul ei asupra altora!
Pare un dar.
- O să se schimbe. - De ce?
Chiar şi după moarte, sufletul tău e pur, Stefan.
Simt asta la tine.
Va fi blestemul tău.
Emily, stai!
Stefan!
Damon mi-a spus restul poveştii!
Mă gândeam că vei fi aici.
Trebuia să fi murit atunci.
Aşa cum am ales.
- Şi Damon trebuia să fi murit. - Dar ai ales altceva.
Dacă mori acum, n-o să schimbi nimic.
Toţi cei care au avut de suferit...
Toţi cei care au murit au murit din vina mea.
Când au murit părinţii mei,
nu am luat cina cu ei, ca să pot merge la o petrecere.
Am rămas blocată acolo, iar ei au venit după mine.
De aia am ajuns pe podul Wickery.
De aia au murit.
Acţiunile noastre au pornit totul.
Trebuie să trăim cu asta.
Am făcut o alegere, Elena.
Din cauza alegerii mele, au suferit mulţi oameni.
Ai ales să te opreşti. Să respingi ceea ce te făcea sângele să fii.
- Ai ales să fii bun. - Nu face asta!
E persoana care a sărit în apă ca să salveze o familie!
- Care căzuse de pe pod! - Nu mă face să mă simt bine.
Tu mi-ai salvat viaţa!
- Nu înţelegi, Elena! - Spune-mi!
Mă doare!
Mă doare să ştiu ce am făcut! Iar durerea asta...
Durerea mă însoţeşte peste tot.
În fiecare zi, cred că...
Dacă cedez în faţa sângelui, durerea o să dispară.
Ar fi simplu. În fiecare zi mă lupt cu gândul ăsta.
Sunt îngrozit că, într-o zi,
n-o să mai vreau să mă opun, Elena.
Data viitoare când mai fac rău...
- Ai putea fi tu aceea. - Nu va mai fi o dată viitoare.
- N-ai de unde să ştii. - Poate că nu.
Dar ceea ce ştiu
e că poţi lua inelul,
îl poţi arunca şi poţi să laşi soarele să răsară.
Sau îl poţi lua şi îl poţi purta.
Şi poţi continua să te opui.
Tu alegi.
Elena...
- Mulţumesc, Harper. - Cu plăcere!
Annabel trebuie să se întoarcă.
Nu trebuie să vii cu noi, dacă nu vrei.
Casa mea nu era aici, dnă Pearl. Eram un soldat lăsat să moară.
M-ai salvat. Vin cu tine.
Să te ajut.
Băieţelul pierdut.
- Mă duc sus. - Bine.
Noapte bună, Damon!
- Mulţumesc. - Nu, Stefan. Eu îţi mulţumesc.
Ai revenit pe sânge de Bambi. O să fiu eu asasinul.
- Totul e bine. - Vorbeam serios.
Mulţumesc.
Ai ajutat-o să aibă grijă de mine.
Te gândeşti prea mult. Nu tot ce se întâmplă e din vina ta.
Ce fac eu nu e din vina ta. E vina mea.
Eu fac totul! Nu ai voie să simţi vina mea.
Tu simţi vină?
Dacă vreau, da. E acolo.
Emily a aşteptat să mă transform.
Apoi mi-a spus că a apărat-o pe Katherine cu o vrajă.
N-a vrut să aflu despre mormânt.
Credea că o să-mi afecteze hotărârea.
N-a vrut să ne transformăm.
A spus că e un blestem.
Vrăjitoarele! Cât pot să judece!
- De ce nu mi-ai spus? - Nu voiam să ştii.
Te uram. Încă te mai urăsc!
Ştiu.
Nu pentru că m-ai obligat să mă transform.
Atunci?
Pentru că te-a transformat pe tine.
Trebuia să fiu doar eu, Stefan.
Doar eu.
Am venit.
Mamă!
Te rog, nu mă lăsa iar! Te rog, trezeşte-te!
Trebuie să te trezeşti!
Dnă Forbes, sunt John Gilbert.
Scuze că sun acum.
Am aflat ceva despre vampiri.
Salut, Ric!
Isobel!
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 20
Subtitrare: Retail